To záleží, co ten ďábel pro tebe přesně je. Ty ten "ďáblismus" bereš jinak než biblicky, a já se v tom moc neorientuju.
No já ho biblicky taky neberu. A nebojím se ho.. ani nepodceňuju. Je to silný egregor.
![Úsměv :-)](./images/smilies/icon_e_smile2.gif)
[/quote]
Jestli to všechno není jen obrazné - duše - co je to? A kdože ji může odevzdat? To ji jako vlastní a může si s ní dělat, co chce?
![Netuším :netusim:](./images/smilies/netusim.gif)
[/quote]
Jsou to všechno energie a v tomto imaginárním tématu, velmi jemné energie, které jdou mimo rozum, mysl.
A zase přidám svou zkušenost, prožitou.
Kterou prostě, pokud je přítomen rozum, osobní mysl, nikdy by se skutečná připravenost nebo nepřipravenost tvé duše nemohla projevit, protože by byla vždy obarvená právě tím filtrem osobní mysli. Jak to máš, a promiň, jestli se tě to dotkne, hodně ty. Viz. slova, věty, citace atd., ale ne přímá zkušenost duše. Intelekt.
Opět živý sen. Neplánován, to ani nejde.
Takové živé sny se mi zdály hodně let zpátky, už dlouho žádný jiný nepřišel a pamatuješ si je navždy. proto živý. Naposledy to byl sen o "stání na úzké" hraně a zleva i z prava hlubina. Nemožnost kamkoli uhnout, pohnout se, vrátit se. okamžik, řekla bych, před skutečnou smrtí...
Ale zpátky k ďáblu.
Byla jsem žena. Přirovnala bych ji k cikánce. Oblečená ve volném, barevném oblečení, sukně až ke kotníků, dlouhé vlasy (pravý opak, jak se odívám, jak vypadám nyní). Byla jsem v té době doma. Asi v kuchyni.
Tu najednou jsem z dálky slyšela zvuky harašících řetězů, blekotání čertů a zvuky sílily a já věděla, že přichází čert. Ďábel. Ten, který se mne chce zmocnit.
Nejdříve ve mne na chvíli vznikla panika, co mám dělat a taky strach.
A pak se objevil On.
![Úsměv :-)](./images/smilies/icon_e_smile2.gif)
Odevzdala jsem se mu celá, šťastná a radostná a a a a a, svoboda, radost, nespoutání a tanec...
![Úsměv :-)](./images/smilies/icon_e_smile2.gif)
Ten potenciál asi ve mě je, ale je skrytý a nežitý....